În chirurgie suntem pe cont propriu.
- Ești sigură că nu vrei să te ajut? - Mă descurc.
Haide, haide!
Ne îndreptăm către masa de operație cu bisturiul în mână și o facem singuri.
- Ți-ai scris discursul? - Nu. Ies cu Mer să bem ceva
și mă ajută ea.
Începem să fim definiți de singurătate.
Chiar dacă suntem înconjurați de o echipă...
Vodca o să-ți scrie discursul de acceptare pentru Harper Avery?
Nu, tequila.
Totul se reduce la pregătirea fiecăruia, alegeri, spirit,
îndemânare, cusături...
- Vin și eu. - La Joe's? Ești de serviciu.
Nu, vin mâine la Boston. Putem avea o noapte pe cinste.
Cu șampanie, serviciu în cameră...
Plec mâine dimineață, mă duc la ceremonie
și mă întorc noaptea. Nu stau nici 24 de ore.
E cea mai importantă zi din viața ta.
- Te-ai tuns cumva? - Schimbi subiectul.
Exact.
Totul se rezumă la persoana fiecăruia.
Alex, de două săptămâni lucrezi în tura de noapte.
- Cât o mai ții așa? - Încă n-am cedat.
- Când îi spui lui Robbins? - Când am timp?
Operez non-stop și dorm pe apucate între operații.
Parcă ești agent dublu. E foarte sexy.
- Salut, Robbins! - Înapoi, Karev! E liberă.
Voiam să spun că arăți bine. Dar nu contează.
Mulțumesc. Avem întâlnire.
De câteva săptămâni lucrăm în tură inversă.
Dacă nu ne facem timp să stăm la masă împreună
și să ne amintim de ce ne-am căsătorit, ne omorâm una pe alta.
Nu vă faceți probleme. Mă descurc.
- Distracție plăcută! - Mulțumim!
Îți mulțumesc foarte mult! Ești minunat!
Habar n-are cât de minunat sunt.
Am auzit că te-a mușcat un câine.
Ea e Jill, iar ei sunt părinții ei, Kyle și Nicole.
Bună! Eu sunt dr Avery.
Spune că se bucură să vă cunoască.
Te-a mușcat câinele vostru? Nu pare prea plăcut.
- Și Jill e surdă. - Bine.
Din fericire nu e prea adâncă și pot s-o cos imediat, fiind vorba de față.
N-aveți de ce să vă faceți griji.
Spune să nu-ți faci griji.
Așa e bine.
Nu renunțăm la câine. Ea l-a tras de coadă.
Câinele a mârâit la ea, ca să-l lase în pace.
Știu că ea nu aude.
Scuzați-mă. V-ați gândit cumva la un implant cohlear?
Da, am discutat despre asta. Nu suntem interesați.
E candidatul perfect. Are vârsta potrivită, e sănătoasă.
Acum ar profita din plin de asta.
Da, i-am spus că nu ne interesează. Suntem foarte hotărâți în privința asta.
Cum doriți.
Vedeți? Ați făcut-o să țipe.
N-a spus că fata e bolnavă. Exagerezi.
Îmi cer scuze. Iertați-mă.
Înțelegem și vă respectăm decizia.
Hai s-o coasem pe fetiță.
E o complicație obișnuită a bypassului gastric.
Legăturile făcute de chirurg la operație s-au lărgit,
așa că punga stomacală și intestinele s-au întins.
Adică e ca și cum n-aș fi făcut operația.
Eu și dr Grey sperăm că am reușit
să refacem mecanismul procedurii de bypass gastric de dinainte de întindere.
- Sunteți însoțit de cineva? - Nu. M-a adus soția.
A stat cu mine la prima operație, i-am spus să nu stea și la asta.
Pot să fac față câtorva nopți în spital.
Nu veți fi singur. Vă va supraveghea cineva în timpul nopții.
Acum odihniți-vă.
Dat fiind că are și alte probleme de sănătate,
riscă să facă o complicație postoperatorie,
așa că unul dintre noi trebuie să stea cu el la noapte.
Acum ar fi momentul să te oferi.
Am ceva de făcut.
Studiul pe durata nopții e experiența care te pune cel mai mult la încercare,
te învață cele mai multe lucruri.
Când vei privi în urmă la cariera ta, îți vei aminti cu drag.
Știu. Am avut o experiență ca asta și lunea trecută.
Deci ești odihnită. Perfect.
Noapte bună!
Kathleen, te rog să-l cauți pe dr Shepherd
și să-l rogi să ia copiii de la creșă.
Credeam că facem mari progrese cu receptorii genetici.
Cu asta ne ocupăm.
Derek...
Receptorii genetici sunt specialitatea noastră.
Spune-i lui Claesson că dacă...
Chiar și atunci când îl înțeleg, tot nu-l înțeleg.
Iar ai amânat operația de hipocampectomie a Novei Jenkins?
Da, am fost nevoit. Trebuia să preiau apelurile astea.
Săptămâna trecută ai trimis trei cazuri la clinica din Cleveland.
Nu e-n ordine, Derek. Oamenii vin aici pentru tine.
- Încă lucrezi aici. - Tu m-ai convins să preiau proiectul.
Mi-a spus Webber că ai anulat prelegerea.
E a patra oară luna asta când anulezi prelegerea pentru rezidenți.
Știu că trebuie să renunți la ceva, dar nu la chirurgie și nici la predare.
- Mă ocup de asta. Mă descurc. - Alo? Dr Shepherd?
Așteptați puțin. Voi ține prelegerea.
Reprogramează operația Novei Jenkins pentru astă-seară.
- O s-o fac. - Bine...
- Dr Shepherd? - Dr Grey a zis să vă amintesc
să luați diseară copiii de la creșă.
Sigur. Mă ocup de asta.
- Dr Shepherd, sunteți acolo? - Da, scuze.
Alo? Dr Shepherd?
Extracția de măduvă osoasă a decurs foarte bine,
dar va avea dureri o perioadă.
Te-ai descurcat minunat, Braden. Mai avem doar puțin.
Mișto.
Ne puteți explica încă o dată?
Încă ni se pare că îl îmbolnăviți pe fiul nostru de HIV.
Nu, e vorba de tratament genetic. Braden are deficit de adenozin deaminază.
Deci n-are imunitate.
Pentru a introduce enzima în organismul lui,
voi folosi un virus cu multiplicare rapidă.
Virusul HIV.
Da, care va disemina enzima până se va dezvolta singură.
- Vreți să-i injectați HIV? - Nu la propriu.
În ultimele două săptămâni
am lucrat la dezactivarea virusului HIV.
HIV-ul e ca o pălărie.
Virusul e ceea ce contează.
Am scos pălăria HIV și o să-l fac să poarte o pălărie de enzimă.
Știu că vi se pare contrar bunului-simț și vă sperie.
Dar cred că e singura lui șansă.
- Avem încredere în dv. - Bine.
Noi plecăm, campionule. Te descurci?
Probabil va dormi toată noaptea.
Vise plăcute, gândăcelule!
Să visezi multiplicarea genelor.
Sau iepurași.
Mulțumesc.
De ce nu ești îmbrăcată?
Nu pot să merg. Trebuie să stau cu pacientul cu bypass.
Haide! Mâine totul se va schimba.
N-o să avem timp de vorbă. O să fiu prea ocupată să fiu mai bună decât tine.
Bine că nu ți s-a urcat la cap.
Da, discursul.
Mulțumește oamenilor și fii amuzantă. Oamenilor le place asta.
Nu e nimic amuzant la copiii cu sindrom hipoplastic cardiac.
Nu mă ajuți deloc!
Alex, astă-seară e seara ta norocoasă.
Mergem să bem.
Nu pot, lucrez.
- Kepner! - Da?
- Lasă. - Bine...
Salut! Am venit să văd ce faceți înainte să plec.
Copii, a venit dr Yang. Salutați-o.
- Bună. - Îmi pare rău.
Jon le-a adus tabletele astea care le distrug creierul.
- Eu sunt întotdeauna ticălosul. - Era o glumă, Jon.
Eu voi fi plecată o zi. Puteți apela la dr Hunt
dacă apar întrebări sau probleme.
Distracție plăcută!
- Ce mai e? Acum ce-am mai spus? - Nimic, Jon.
- Nu mă lua cu nimic. Ce e? - Nimic.
- Tu pleci zilnic. - La lucru.
- Dar scapi de aici. - Și mă întorc în fiecare seară după lucru.
Apoi verific ce-i pe-acasă, pun rufele la spălat
și vin să mă joc cu copiii, ca să ai și tu o pauză.
Te joci cu ei? Le dai tabletele și tu te uiți la meci.
Trăim într-un spital.
Nu prea pot să ies în curte și să bat mingea.
- Mamă, tată! - Poți să pleci când sunt aici,
dar nu vrei, fiindcă ești singurul părinte responsabil.
- N-am spus așa ceva! - Nu spui, doar te iei de mine!
Și pe urmă te porți de parcă nu s-a întâmplat nimic.
- Încetează, Jon! - Nu vă mai certați...
La naiba, Jon! Pleacă! Dacă vrei... pleacă!
- Nu putem pleca nicăieri! - Sabine, stai jos.
- Jon, trebuie să pleci. - Unde să mă duc?
Nu-mi pasă. Pleacă.
ANATOMIA LUI GREY Sezonul 10 Episodul 20
Traducerea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro
Nu e corect. Karaoke e specialitatea mea. Nu poți merge fără mine.
- E un bar karaoke? - E un bar obișnuit care are karaoke.
- Care e diferența? - E una mare.
Și o știu foarte bine deoarece karaoke e specialitatea mea.
Dacă te face să te simți mai bine, nici eu nu merg. Am lucrat 32 de ore.
Nu-mi doresc decât o baie fierbinte și o pernă moale.
Tătăiță... Nu vrei și-un pahar cu lapte cald?
Râzi cât vrei, dar sună extraordinar de bine.
Toată lumea înapoi în halate.
O să vă învăț tot ce trebuie să știți despre hipocampectomie.
- Ați anulat prelegerea. - Așa e, și v-am făcut un deserviciu.
Nu e doar o procedură rară, ci și una dintre cele mai delicate și elegante
operații pe care le face un neurochirurg. O veți vedea astă-seară.
- În seara asta? - Dacă n-aveți ceva mai bun
decât vindecarea unei tinere bolnave de epilepsie. Dr Warren?
Nu.
- Salut, Miranda. - Salut! Vino să-mi vezi virusul.
Nu pot. Voiam să merg acasă, dar Shepherd ne ține toată noaptea.
- Tu ce faci? - Privesc cum se răcește virusul meu.
E... cam aiurea.
Am extras celule stem din măduva lui Braden
și le-am injectat într-un virus dezactivat.
Eu am ieșit dintr-o tură de 32 de ore.
Ar trebui să dorm, dar am de lucru.
Iar tu stai aici și n-ai de lucru.
Ar trebui să te duci acasă
și să dormi pentru mine.
- O să stau să mă uit. - Du-te și culcă-te!
Limitele există ca să fie depășite.
Sunt recunoscătoare pentru ocazia de a fi depășit limitele.
De asemenea, sunt recunoscătoare pentru recunoașterea meritului.
- Cum vi se pare? - E drăguț.
- Sună a lăudăroșenie. - Așa și trebuie.
- Câștig un premiu. E rândul meu? - Da.
Am stăpână pe mâinile mele.
Lăudăroșenie...
Ce mai cauți aici?
S-au întâmplat multe.
Ivy, te simți bine?
Da, e doar o durere de cap. Acum e mai bine.
Jon și Sabine s-au certat rău. El a plecat, ea s-a dus după cafea.
Încerc să distrag atenția copiilor.
N-am partener de băutură și încă n-am scris discursul.
Mă ajuți?
Frankie, nu pot să dorm.
- Vrei să ne jucăm de-a v-ați ascunselea? - Pot?
15 minute.
M-ai chemat ca să-ți ascult discursul?
Probabil.
Nu se poate să fii atât de ocupat.
Iată-l. Ar trebui să vă fie rușine.
Chelsea, nu țipa la el. Face tot ce poate.
Ba nu. Nova, ești drăguță.
Dar ești prea moale, și n-o să spui asta, așa că o să spun eu.
Ea e bolnavă, iar dv o tot plimbați,
ba îi programați operația, ba o anulați,
o programați, iar o anulați.
N-a mâncat nimic de două zile
și a avut convulsii de trei ori în ultimele șase ore.
Ai perfectă dreptate.
Îmi pare rău că a fost așa, dar o să o operăm.
- Când? - În seara asta.
Sala de operații e disponibilă la 1:30, deci, practic, mâine dimineață.
Chiar?
- Chiar. - În sfârșit?
Așa da.
Vezi ce înseamnă să intri un pic în ei?
E la 1:30. Mai avem câteva ore bune.
Nu-ți face griji, dr Warren.
Tocmai am primit un mesaj de la urgențe.
O să avem destule de făcut până atunci.
Poftiți, vă rog.
Săracul tataie!
N-am nimic.
Ce s-a întâmplat?
Îi scade tensiunea, iar pulsul e pe la 130.
Lavajul din tubul nazo-gastric e curat.
Are o hemoragie gastrointestinală,
fie de la bontul gastric, fie de la suturile de capsare a stomacului.
Anunță că avem nevoie de mult sânge pentru transfuzie.
Sună la chirurgie și spune-le că venim.
Fă-mi rost de un rezident din anul doi.
O să am nevoie de ajutor.
Niciun rezident din anul doi nu e liber.
Sunt toți cu dr Shepherd.
Dr Shepherd nici măcar nu e la spital.
Ba e. Are programată o operație.
Și atunci unde naiba sunt copiii mei?!
Nu că aș fi insensibil față de cultura surzilor,
doar că... nu înțeleg cum tu, ca părinte,
să nu-ți dorești ca puiul tău să audă, când știi că se poate.
Ce e? Ești de altă părere?
Ei sunt părinți ei, Jackson, nu noi.
Da, dacă ar fi fost copilul nostru,
ar fi făcut implantul încă de acum trei ani.
Da?
Da.
Chiar așa?
Și dacă eu aș fi avut altă părere?
Așa e?
Da.
Bine.
Nu face asta. Nu-mi ignora părerea.
Părerea mea contează. Reprezint jumătate din familia asta.
E și copilul meu și nu o să-i fac un implant cohlear.
Bine...
E important să-i integrăm în comunitatea surzilor,
care consideră surzenia o binecuvântare, nu un handicap,
în loc să alegem o operație nenecesară.
Poftim? O binecuvântare?
Ce s-a întâmplat?
Ivy are febră mare și respiră cu dificultate.
Mamă, e totul bine?
Nu acum, scumpo.
Pot să mă mai joc?
Da, sigur. Doar să nu te îndepărtezi prea mult.
O să rezerv o sală de operații și o să fac o biopsie de urgență.
Ar trebui să-l sunați pe Jon să vină imediat.
De ce? Ce se întâmplă? Ce-a pățit?
Cred că Ivy respinge inima.
Acest fragment e dilatat la maximum.
Mai încearcă încă o dată pe mobil.
O să fac o gastrotomie ca să scot sângele din lumen.
Continuați transfuzia până reușesc să controlez hemoragia.
Aspiră. Absorbante.
Mai aspiră.
Bună ziua! Ați sunat la dr Shepherd.
Vă rog să-mi lăsați un mesaj și vă voi suna eu.
Derek, la creșă a închis,
bonele n-au nicio veste de la tine, iar acasă nu răspunde nimeni.
Unde sunt copiii noștri, Derek?
O fractură circulară provoacă mai mereu ruperea dura mater.
Trebuie să aveți grijă să nu o agravați.
Murphy, vino încoace și ajut-o să retragă.
Trebuie să vezi ce faci în timp ce extragi.
Dr Shepherd, omul acesta a rămas fără puls acum cinci minute.
Da, așa e,
dar e o ocazie foarte bună să învățați pe un creier adevărat.
E un pic ciudat.
Dacă prin ciudat vrei să spui grozav.
- Dr Shepherd. - Da?
Dr Grey e în sala de operații nr. 3 și vrea să vorbească cu dv.
Unde mi-e telefonul?
Unde mi-am pus halatul?
30 de secunde.
Doar... 30 de secunde.
Tocmai ai salivat pe rochia mea frumoasă, nu-i așa, Bailey?
Am anulat rezervarea.
Shepherd ne e dator cât casa. A spus că rămâne dator, nu?
Da. A zis că o s-o ia pe Sofia la ei în weekend
ca să putem să plecăm pe undeva, și o să am grijă să se țină de cuvânt.
Callie, poți să-l iei tu? Salivează.
- Da. - Poftim.
- Bună! - Ia te uită!
Bailey. Da. Bună!
Bună! Da.
Ia uite!
Dumnezeule!
Uiți repede cum e să ai unul așa de mic.
Cum ne-am descurcat?
Îl aveam pe Mark. Doamne, ce-mi lipsește Mark!
Da, și mie mi-e dor de el. Trei sunt prea mulți.
Cred că ar trebui să ne oprim după ce îl fac pe ăsta.
Cum adică, după ce îl faci pe ăsta?
Am vrut să spui îl facem.
Mă refeream la mine pentru că eu o să-l fac.
Deci tu o să-l faci pe ăsta?
Nu știam că am hotărât asta.
N-am știut că trebuia să hotărâm ceva.
Uimitor!
Fantastic!
Dezgustător!
- Edwards. - Scuze, dr Shepherd.
Nu-mi cere mie scuze.
Cere-i scuze domnului Quaid.
Scuze, domnule Quaid.
Nu-i nimic.
E scârbos, foarte scârbos.
Doctore?
V-ați hotărât cum o să-mi scoateți nenorocirea asta din tărtăcuță?
Da. O să fie o smucitură foarte atentă și foarte precisă.
Eu! Eu, eu, eu!
Trebuie să fac chestia aia cu recunoașterea meritelor rataților?
N-am decât vreo cinci minute.
Nu vreau să le pierd pe unii pe care nici măcar nu-i cunosc.
Așa e politicos.
Ai emoții.
Știu că ai impresia că sunt prea ocupat,
dar pot să mă strecor, dacă nu vrei să fii singură.
Dar vreau.
Crezi că o să pierzi?
Lasă-mă să mă duc singură.
Mă duc să îi pun la curent familia.
Nu mai fii așa de bleagă.
Nu sunt bleagă.
Ba ești cam bleagă.
Foarfecele a atins numai zone care nu afectează funcțiile cerebrale.
Riscul să pățească ceva rău e minim.
Dă-i drumul. Scoate-l.
Stai.
Vasele de sânge sunt intacte. Dă-i drumul.
Pentru numele lui Dumnezeu, așa nu ajungem nicăieri.
Dr Shepherd, vă rog să mă lăsați să intervin.
Vă mulțumesc.
Așa.
A fost puțin cam dramatic.
Așa se face, dră Hulk.
Stai să vezi ditamai hemoragia și o craniotomie cât toate zilele.
Să mă pupi undeva!
Nu dv, dr Shepherd.
Irigă.
Nova Jenkins e gata de operație.
Bine, grozav.
Mai am puțină treabă aici cu domnul Quaid.
Voi duceți-vă să mâncați și să beți ceva.
Ne vedem în sala de operații în vreo opt minute. Repejor.
Derek.
Îmi pare rău.
Unde naiba sunt copiii mei?
Nu face asta!
Nu pleca atunci când sunt în mijlocul frazei.
Te rog, putem să mergem la culcare?
Nu pot să dorm acum, când îmi ignori în mod deliberat
dorințele, convingerile...
În legătură cu ce? Cu copilul nostru imaginar?
E irelevant.
Ai idee cât de mici sunt șansele ca progenitura noastră să fie surdă?
- Nu asta e ideea! - Dar care e ideea?
Tu îi consideri proști.
Îi consideri niște părinți răi
pentru că vor să-și crească fetița altfel decât ai face-o tu.
Fii serioasă! N-am spus niciodată asta.
Îi judeci!
- Îi consideri ridicoli. - De ce ne certăm pentru asta?
Pentru că asta înseamnă că și pe mine mă consideri ridicolă!
Stai așa. Ce spui tu acolo?
Înlocuiește implantul cohlear cu cuvântul botez...
religie...
rugăciune.
Acum spune-mi că asta n-are nimic de-a face cu noi.
Hai, răspunde odată.
Jon, unde ești?
Tocmai au dus-o pe Ivy la chirurgie.
Doctorii cred că respinge inima.
N-o găsesc pe Frankie. A dispărut.
Trebuie să te întorci. Sună-mă imediat cum primești mesajul.
Cum adică nu o găsiți pe Frankie?
Știți dv unde e?
Ce e?
Ai grijă!
De obicei se ascunde pe aici pe undeva.
Te-am prins!
Te-am prins, Frankie!
Trezește-te.
Trezește-te. Frankie, trezește-te!
Stai, Braden. Dă înapoi.
Stânga. Stai pe loc.
Dă înapoi.
Dreapta.
Stai pe loc. Dă înapoi.
La naiba!
Frankie!
Știi unde e?
Nu, nu am putut să prind cu camera numărul salonului.
E într-o magazie cu cearceafuri.
- În care? - Nu știu.
În aia.
Pulsul e slab.
Hai să o ducem într-un pat și să o conectăm la aparate.
Biopsia lui Ivy se duce la patologie.
Frankie are insuficiență cardiacă. Karev și cu mine i-am făcut un EKG.
Nu e de la stimulator. Are nevoie de un dispozitiv de asistență ventriculară.
La naiba! Copiii ăștia sunt ca un domino chirurgical.
Hai să o pregătim.
Karev se ocupă de asta în sala 4. La ce oră ai avionul?
Nu contează.
Trei ore?
Timp de trei ore, Derek, n-am știut nimic de copii.
Avem mâna în abdomenul unui om și nu mă gândeam decât...
Ți-am spus că mă ocup eu de ei.
- Mi-ai spus că îi iei tu. - Așa am crezut că o să fie.
Am avut o operație. A trebuit să predau.
Hunt și Webber m-au acuzat că am neglijat partea asta.
Ba partea asta ai neglijat-o.
Dacă îi duci undeva pe copii, Derek, trebuie să-mi spui și mie.
Hai să ne liniștim un pic.
Copiii sunt bine, da?
Doar că am uitat să te sun.
Acum trebuie să intru în operație.
Nu, sunt bine.
Zola doarme, iar Bailey a tras și el pe dreapta imediat.
Nu, nu știu de ce nu ți-a spus Derek.
Da.
Nu, nu-i nicio problemă. Oricând.
Bine. Pa.
Nu m-aș fi gândit de una singură că nu vrei să rămâi însărcinată.
Ai spus: Nu mai pot să mai suport încă o pierdere. E prea greu.
Am interpretat asta ca pe un nu.
Și m-am temut că te-ai întrista dacă te-aș întreba din nou.
Asta a fost acum un an.
De atunci s-au întâmplat multe și poate m-am răzgândit.
- Te-ai răzgândit? - Nu știu. Poate.
Arizona, dacă pe tine te-ar face fericită, m-ar face și pe mine.
Da. Da.
Dar crezi că ar fi bine?
Cu această abordare ajungem direct la hipocamp.
Întrebări?
Stop. Stați așa. S-o luăm ușor.
Uitați cum o să facem. O să veniți fiecare pe rând lângă mine la microscop.
Cine e la microscop poate să pună o întrebare.
Ross, tu ești primul.
- Unde e tataie? - Cui îi pasă?
Mai mult timp la microscop pentru noi.
Că bine zici.
Cred că exagerezi.
Da? Asta sunt eu.
Asta e în sufletul meu, asta mă definește.
Știu asta. Și totuși te iubesc.
Mulțumesc.
Mulțumesc mult că mă iubești oricum...
în ciuda convingerilor mele, în ciuda credinței mele,
care, întâmplător, pentru mine sunt cele mai importante lucruri.
Îmi răstălmăcești vorbele. Nu e...
Iar tu le ignori pe ale mele!
Nu accepți cine sunt sau ce cred eu.
Le tolerezi. Le judeci.
Îmi judeci credința pentru că tu nu crezi în nimic.
Ba cred.
Cred în medicină. Cred în ajutorul dat oamenilor.
Asta nu e credință!
Credința înseamnă să crezi în ceva ce nu poți vedea.
De ce nu vrei să recunoști, Jackson?
Consideri că credința mea e ridicolă.
Da, pentru că așa e! Da.
Dumnezeul tău e la fel ca și copilul nostru surd ipotetic.
Nu există.
Îmi pare rău.
Asta nu înseamnă că nu te respect.
Doar că...
Îmi pare...
Îmi pare așa de rău pentru tine.
Nu știi cum să crezi în ceva ce nu poți atinge sau simți și asta...
este foarte trist.
Așadar îți e milă de mine.
Da.
Da, așa e.
Ar trebui să mergem la culcare.
Se pare că dispozitivul de asistență ventriculară al lui Frankie funcționează.
Așa e. Scot canulele.
- Le-am luat. - Tioprolină.
Porniți perfuzia cu protamină, vă rog.
- Alex, încă mai ești aici? - Tura de noapte. Și tu ești tot aici?
Da, suntem cu toții aici, asta e clar.
Ți-ai terminat discursul?
Nu, o să îl încropesc pe loc.
E ciudat. Au luat deja decizia.
Numele tău este scris pe o hârtie într-un plic.
Știu.
Eram sigur că la un moment dat o să câștigi un Harper Avery.
Dar nu mi-am închipuit că o să operez cu tine
în noaptea de dinaintea ceremoniei.
De când nu am mai stat toți trei toată noaptea?
Din anul trei?
Doamne, uită-te la noi acum. Tu ai doi copii.
Iar tu o să primești un Harper Avery.
Iar Alex...
- Ce trist! - Mai taci. Am și eu chestiile mele.
Ce chestii?
Minte. Și mai trist.
O clinică privată este interesată de mine
și cred că o să le accept oferta.
- O clinică privată? - E vorba de tipul ăla, Gaură-de-fund?
Mă tot duc pe acolo, am luat câteva ture
ca să văd dacă mă înțeleg cu colegul lui.
Nu-i spuneți lui Robbins.
Și mă descurc.
Mă descurc și aici, noaptea.
Mă descurc foarte bine 24 de ore pe zi, dar nu pot spune nimănui.
O clinică privată?
De ce naiba ți-ai dori așa ceva?
Pentru că mi se termină specializarea și e vorba de o grămadă de bani.
Și nu mă trag dintr-o familie bogată, ca voi,
și nu voi câștiga prea curând un Harper Avery.
- Asta așa e. - Du-te naibii!
Ea s-ar putea.
S-ar putea? Du-te tu naibii.
- Nu ți se pare o prostie? - Nu!
Bine, pentru că hotărâm ce film vedem sau ce mâncare să comandăm.
E... ceva serios.
- Da, pare o idee bună. - Bine.
- Pare o idee bună să dăm cu banul. - Bine.
E ceva... clar. E imediat.
Bine, bine.
Dacă e cap...
eu voi rămâne însărcinată cu bebelușul nostru,
iar dacă e pajură...
Voi rămâne eu însărcinată cu bebelușul nostru.
Bine?
Și indiferent cum pică...
Așa o să rămână. Corect?
Corect.
Bine.
Nu! Știi ce?! Ia-l tu!
Îmi pare rău.
Eu nu vreau.
Nu prea vreau.
Tu ai făcut asta și data trecută și te-ai descurcat minunat.
Doar că... eu nu vreau.
Vreau să îl poți tu.
E greșit să vreau asta? Sunt o ființă îngrozitoare?
Nu, nu ești îngrozitoare.
Faci tu asta? Te rog? De fapt, stai așa.
Vrei?
Aș fi încântată.
Dăm cu banul.
Toți trei sunt pe lista de transplant?
Îmi pare rău.
Rezultatele biopsiei făcute lui Ivy
ne confirmă că organismul ei respinge inima.
Însă îi dăm medicamente care să reducă respingerea.
Frankie are insuficiență cardiacă.
I-am pus un dispozitiv de asistență ventriculară care să-i ajute inima.
Am sunat la banca de organe
și le-au pus pe Ivy și Frankie pe lista de așteptare.
Unde e și Link. Dumnezeule!
Am început ziua cu unul pe listă, însă acum sunt toți trei?
Vrei să-l sunăm noi pe Jon?
Nu mi-a răspuns nici măcar o dată astăzi
și deja i-am umplut mesageria vocală.
Se spune că așa ceva desparte cuplurile... copiii bolnavi.
Și chiar discutaserăm despre asta, dar nu credeam că o să ni se întâmple nouă.
Dar nu ne trecuse prin minte nici că urma să trecem prin toate astea.
E ceea ce pare?
El... a plecat?
Din acest punct vizibilitatea devine dificilă.
Atunci de ce nu folosim un retractor cu arc?
Nu se poate printr-o incizie verticală concentrică.
Riști să afectezi arterele coroidale anterioare
și asta ar putea cauza...
Infarctul capsulei interne și a ganglionilor bazali adiacenți.
Edwards, retrage-te.
Wilson... avansează.
La naiba!
Cum putem ști dacă pacientul a suferit un infarct al arterei cerebrale posterioare?
Nu avem de unde să știm până nu se trezește.
Bine.
Și după ce simptome trebuie să ne uităm în această situație?
Hemiplegie contralaterală,
cvadranopsie superioară și amnezie.
Gata, Wilson, suficient. Murphy, e rândul tău.
Am zis bine.
Da, așa este.
Dar nimănui nu-i plac atotștiutorii.
Avem o hemoragie.
Am nevoie de vizibilitate, Murphy.
Nu, nu! Nu pensa!
Murphy, ce am spus?
Îmi pare rău. Doar că...
Din instinct, mâna mi s-a dus acolo.
Depărtează-te.
Îmi pare rău. O să fie bine?
Te rog să taci.
Dr Shepherd...
Am zis să tăceți!
Știu unde să vină?
Am fost foarte explicită.
Sper să nu pierzi avionul din cauza taxiului.
Dumnezeule!
Pacientul cu bypass e în fibrilație. Trebuie să...
Du-te, du-te. Salvează o viață.
- Bine. Baftă! - Mulțumesc.
Poate că ar trebui să sunăm la compania de taxiuri,
să ne asigurăm că...
Owen, o să fie totul bine.
E prea devreme ca să fie aglomerat.
Nu am bagaje la cală. Am timp.
Și tu trebuie să pleci.
Nu, nu, mai pot aștepta puțin.
Ciocnire în lanț pe autostradă.
Nu poți să ignori asta.
Voiam să te conduc.
O să lipsesc doar 24 de ore.
Nu e așa mare despărțire.
Și iau un taxi. Pot să mă conduc și singură.
Ești sigură?
Owen...
Du-te, du-te.
Bine atunci.
Fă-i praf.
Bine.
Dr Warren...
Avem o rezervă pentru așa ceva.
Am auzit că dr Shepherd v-a ținut într-o operație toată noaptea.
- Cum a decurs? - La naiba!
Copiii ăștia.
Nova, mă auzi?
De ce nu răspunde?
Nova?
Dacă înțelegi ce spun, clipește.
Nova.
Este...
suficient...
să spun da?
Sau clipitul este o necesitate medicală?
Pentru mine e suficient.
Pot să și clipesc.
Nu e... nicio problemă.
Totul pare bine.
Dr Murphy se va ocupa de recuperarea ta postoperatorie
și va reveni la fiecare oră să-ți facă un consult neurologic.
Deocamdată trebuie să te odihnești.
- Nu mă deranjează. - Bine, perfect.
Murphy, doctorii nu plâng pe hol.
Pentru asta avem scările.
Îmi pare rău. Doar că sunt ușurată.
Da, azi ai avut noroc.
Nu s-a întâmplat nimic rău, dar s-ar fi putut întâmpla.
Și dacă s-ar fi întâmplat... ar fi fost din vina ta.
Așa că ține minte sentimentul inițial... acel ce-ar fi fost dacă...?"
Nu ușurarea de după.
Asta o să te ferească să mai faci aceeași greșeală pe viitor.
Da, domnule.
Ce am pierdut?
Sabine?
Draga mea...
Îmi pare rău.
Am adormit. Eram afară.
M-am dus în mașină să mă răcoresc,
am adormit, telefonului i s-a terminat bateria
și nu ar fi trebuit să plec.
Trebuia să rămân aici cu tine.
Nu trebuia să te las singură.
Îmi pare rău.
Te iubesc. Te iubesc atât de mult.
Îmi pare foarte rău.
Nu știu cum reușești.
Nu știu cum poți să reziști pe două fronturi.
După o singură tură de noapte,
mă simt istovită... rablagită.
Nu te simți niciodată așa... rablagit de istovit?
Alex.
Sunt bine.
Nu, cu rezonanța magnetică stăm bine.
Nu mai avem nevoie de alte grupuri pentru rezonanță magnetică.
Au la UCLA destule.
Vă sun eu mai târziu.
Îmi pare rău.
Trebuia să te fi sunat... Am greșit în privința asta.
Nu poți să greșești în privința asta.
Știu.
Nu s-a întâmplat nimic catastrofal deocamdată, însă s-ar putea.
Jonglăm cu prea multe mingi.
Trebuie să schimbăm ceva.
Te referi la mine?
Nu spun asta, Meredith.
Spun doar să facem niște schimbări.
Știu, știu doar că... Nu știu ce să fac.
Nici eu.
Dar știu...
că vreau să iei tu copiii astăzi.
Poți să faci asta pentru mine?
Da, desigur,
și te voi ține la curent cu poziția noastră în fiecare oră.
Nu e nevoie. Voiam...
Nu, așa o să fac.
Bine. S-a făcut.
Cine e? April?
Pot să stau la voi o vreme?
Ai avut dreptate!
Am avut un somn liniștit toată noaptea. Am dormit buștean.
M-am trezit azi dimineață.
Am făcut niște frigănele cu șunculiță...
Șunculiță dulce, dacă vrei să știi.
Am avut timp să citesc și ziarul.
Acum voi vedea ce mai face virusul meu,
care a avut și el o noapte bună de dormit, mulțumită ție.
Iar acum poți să te duci și tu să tragi un pui de somn.
Ți-am lăsat ceaiul preferat pe masă.
Am reușit și eu să trag un somn rapid, așa că mă simt bine.
O să o ajut pe Torres la o înlocuire de umăr.
Ia te uită la el, Superman.
Mulțumesc.
Iertați-mă, sunteți dr Yang?
Sunt dr Robert Bonocore. De la clinica din Cleveland.
Da, cu neurostimulatorul pentru epilepsie.
Sunt încântată să vă cunosc...
Sunt un mare admirator...
Am citit tot ce ați publicat despre canale.
- Este de-a dreptul fascinant. - Mulțumesc, mulțumesc.
Dumneavoastră sunteți Cristina Yang.
- Da. - Cum merge faza a doua?
De-abia așteptam cu toții să avem așa ceva în mână.
Am înțeles că sunteți încă în curs de specializare.
- Da. - Când terminați?
Bănuiesc că toată lumea vă întreabă asta.
Sunteți probabil încântată că ați fost nominalizată
atât de devreme în carieră.
Sunteți rudă cu dr Tara Yang?
Mi-a fost colegă de cameră la UPenn. Era foarte spirituală.
Din păcate...
Se pare că trebuie să mergem.
Felicitări.
- Ne vedem înăuntru. - Mulțumesc.
Încântat de cunoștință.
Mă scuzați.
Cristina?
Mer, m-am înșelat. Nu vreau să fiu singură aici.
Ar trebui să fii aici.
Și să ne îmbătăm împreună. De ce nu ne-am îmbătat?
Și vreau să vină și Owen aici.
Ar putea să-mi țină poșeta, să-mi povestească ceva.
Și... Doamne...
să-mi spui să-mi dau cu deodorant.
Am uitat să-mi dau cu deodorant, iar acum put și...
Unde ești? Te-ai așezat la masă?
Știi ce? Lasă...
Sunt bine.
Chirurgii sunt pregătiți să se descurce singuri, să fie soliști,
să fie nonconformiști... în sala de operație sau în afara ei.
Dar adevărul este că nu suntem niciodată singuri.
Ce?
Owen.
Mulțumesc.
Mi-am scris discursul. Îl am cu mine.
Mi-a luat șase ore pe scaunul din mijloc
și o sticluță de tequila exagerat de scumpă,
dar a ieșit elegant și nu foarte lăudăros.
Cred că o să-ți placă.
Stăm pe umerii celor care au ajuns aici înaintea noastră.
Chirurgia este cea mai ambițioasă și curajoasă dintre artele vindecării.
Stăm alături de colegii care ne-au susținut,
ne-au pregătit...
Premiul Harper Avery este dedicat celor care au depășit obstacolele,
au schimbat direcția
și au inventat viitorul în care vom trăi, vindeca și dezvolta.
Chirurgii din această sală rescriu medicina
pentru generațiile care vor urma.
Pentru acel moment pe care îl așteaptă orice chirurg...
Și am plăcerea deosebită de a anunța câștigătorul din acest an.
Atunci când totul depinde de pregătirile și alegerile făcute,
de inteligența ta, de mâinile tale, de suturile tale...
Premiul Harper Avery îi revine lui...
Când totul depinde de tine.
Dr Ronald Myers, de la spitalul John Hopkins.
Traducerea și adaptarea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro